BOJITE LI SE MRAKA?
Ima li koga?
Oprosti, nisam te mislio preplašiti. -Davide, ne radi to! -Oprosti!
Samo sam te htio uloviti prije sastanka. Da... -Da što?
Sretan rođendan. -Kako si znao da mi je rođendan idući tjedan?
Ne znam što bih rekla. Hvala.
Kasnimo. Otvorit ću ga poslije sastanka. -Dobro. -Idemo.
Ta-da! -Kakav talent! -Dobro.
Budalo! Mogao sam se udaviti! -Hajde, udari najjače što možeš!
Dečki, smirite se. -Oprostite.
Što je bilo? -Trebali ste pričekati još dvije minute,
Eric bi istukao Franka. -Da... U snovima.
Brzo počni, domoroci su nestrpljivi.
Moja je priča o dvoje klinaca koji se ne slažu jer su posve drukčiji
i o ljubavi koja je tako jaka da može preživjeti bilo što.
Čak i smrt. Zauvijek.
Dano na odobrenje Ponoćnom društvu, nazivam ovu priču...
Priča o usamljenom duhu.
l| P r i j e v o d i - O n l i n e |l
Bio je početak ljetnih praznika i sva su djeca u gradu bila uzbuđena.
Sva osim Amande Cameron.
Stigli smo! Iskrcajte se!
Mama i tata bili su joj znanstvenici koji su morali ići na sjever
proučavati eskimske zapise u kamenu.
Pa su Amandu poslali teti Dottie preko ljeta.
Kvrapcu!
Dušo, što ti je majka stavila unutra? -Knjige. -Knjige?
Kao da je set enciklopedija.
Beth!
Beth, dušo! Sestrična Amanda ti je došla! Možeš nam pomoći?
Beth?
Sigurno je opet na telefonu. Obavit ćemo to same.
Na Amandinu žalost, provesti cijelo ljeto s Bethie bit će manje zabavno
od gledanja staroga kamenja s mamom i tatom dva mjeseca.
Ja ću uzeti ovo.
Što je to bilo? -Što? -Nekakvo lupanje, dolazi odande.
Ne odande. Ondje nitko godinama nije bio.
Dobro to znam. Ja sam zadužena za prodaju,
ne mogu nagovoriti ljude ni da pogledaju kuću. Da barem...
Katkad mislim da se kuća ne želi prodati.
Hajde, idemo te unutra raspakirati.
Trebaš vidjeti što ima na sebi.
Valjda mama ne očekuje da čuvam tu čudakinju cijelo ljeto.
Došla je, moram ići.
Gle tko je došao, draga! Uđi, Mandy.
Bok, Beth. -Bok.
Dijelit ćeš sobu s Beth
pa se možete cijelu noć hihotati i razgovarati.
Ovdje je dadilja spavala kad je Beth bila mala.
Ostavit ću vas da se opet upoznate. Dobru zabavu!
Vjerojatno ti je rekla da ćemo raditi razne zabavne stvari zajedno. -Da.
Krivo! Ako misliš da ću se družiti s tobom cijelo ljeto, luda si.
Nije mislila da se družiš samo sa mnom.
Možemo biti s tvojim prijateljima.
Ti ih i ne poznaješ. -Mogu me upoznati. -Zašto?
Ne može se svatko družiti s nama. Moraš dokazati da nisi šonjo.
Kako da dokažem da nisam šonjo? -Čuj...
Želiš biti s nama? Moraš slijediti pravila. -Kakva pravila?
Dobro...Prvo, ne želim znati da si ovdje.
To znači da svaki dan moraš vratiti plišance na njihova mjesta.
Zapravo, ne želim da mi soba cijeli dan bude u kaosu. Učini to sad!
I ne smiješ ići plakati mami ili dadilji, što god da se dogodilo.
Dobro. Sve ću vratiti na njihova mjesta svaki dan.
I neću cinkati. Lako!
Tu je još i najvažnija stvar. -Koja?
Inicijacija. -Inicijacija? -O, da. Tko god želi biti s nama
mora provesti noć sam u susjednoj kući.
Ukleta je.
Dragi mama i tata, nadam se da vam je lijepo.
I meni je.
Ti si sigurno Amanda.
Ja sam dadilja.
Ne! Ako takneš njezinu staru naboranu ruku,
nikad više nećeš ni taknuti moje stvari!
Da nisi nikad razgovarala s njom! -Tko je ona? -Moja dadilja.
Želim da ode! -Zašto? -Jer sam prestara za dadilje.
I čudna je, grozno je što me stalno gleda. -Meni se činila tužnom.
Luda je, zbilja luda! Znam da ima veze s ukletom kućom preko puta.
Jedanput sam čula starce kako razgovaraju.
Mislim da ju je duh izludio.
Što me podsjeća... Kod Sally je tulum na bazenu u subotu.
Mislim da želiš ići. -Naravno! -Nemoj se uzbuđivati.
Ne možeš doći ako ne prođeš inicijaciju. -Noć u ukletoj kući?
Tako je! Sutra navečer.
Ugodne snove!
Jeste li dobro? Ispalo vam je ovo.
Hvala.
Je li to Bethino rublje? -U redu je, neću dugo.
Ne brini se. Neću nikomu reći.
Tako je čudna! A ja sam prestara za dadilju. Zašto ne ode?
Neću se svađati, već sam ti rekla. Nema kamo otići.
Voljela bih da ima, ali nema.
Evo te, dušo! Dugo si spavala?
Beth, ne želim više čuti bezobraštine.
Idem se rolati. Ne diraj moje stvari!
Zašto svi misle da je ukleta?
Ne misle da je ukleta, znaju da jest. A znaju zbog ovog...
Nekoć davno ondje je živjela djevojčica.
Sva su joj se djeca rugala jer nije mogla govoriti. -Zašto nije?
Ne znam, nije mogla. -Možda je bila gluha.
Nije bitno, samo slušajte! -Oprosti.
Nego, jednog dana njezina je mama dobila pismo
da joj se tata, koji je bio u ratu, razbolio.
Poslala je djevojčicu njezinoj baki dok se ona otišla brinuti o njemu.
Ali djevojčica nije stigla do bake.
Jer su je na putu zločesta djeca okružila, zadirkivala.
Otrčala je doma da pobjegne od njih, ali slijedila su je.
Slijedila su je ravno do njezine kuće.
Zaključala su je u spavaću sobu i nikad nije izašla živa.
Što se dogodilo? -Nitko nije znao da je ondje.
Majka joj nije došla tjednima. A baka nije ni znala da dolazi.
Kad su je našli, bila je mrtva!
I onamo ti trebaš ići, u njezinu sobu.
Znat ćemo da si unutra zbog ovog svjetla.
Ključevi ulaznih vrata. -Neće li teti Dottie nedostajati? -Neće!
Nitko ne zove da razgleda tu kuću. Prestrašna je.
Mogla bi odustati, ako želiš cijelo ljeto provesti sama.
Čitajući. -Ne. Idem unutra.
Ionako ne vjerujem u duhove. -Nismo ni mi.
Dok nismo provele noć ondje.
Zbilja misli da smo sve to učinile!
Jako smiješno, cure! Znam da me vi to plašite.
Što je to bilo?
Naopačke je.
Pomozi mi.
Vrlo jezivo. -Kamo je Beth otišla?
Spavala je kod Sally. Teta Dottie je radila.
Amanda je bila sama doma s dadiljom.
Trebala je ostati s duhom. Sad je sama s luđakinjom.
Dadilja nije luda. Beth je to rekla da preplaši Amandu.
Vjerojatno nisi shvatio. -Ljudi, dajte.
Što se dogodilo, Dave? -Kad je teta Dottie došla doma,
Amanda joj je sve ispričala.
Čemu to služi? -Jako ste me razočarale, cure.
Ne znam tko je napisao ono na zidu... -Ja nisam. -I ne zanima me.
Ali vas dvije idete onamo i počistite to prije negoli se vratim.
Ideš ti s nama? -Ne idem. Danas imam dvije otvorene kuće
i prodaju u 18. Ako ste bile ondje sinoć, možete otići i sada.
Ali ondje je duh. -Ma molim te! Možeš smisliti nešto bolje.
Hajde, idemo!
Ti si za to kriva, baš si kukavica! -Nisam.
I ne želim više biti u tvojoj jadnoj grupi. -Dobro.
Ionako te ne bih pustila.
I tužibaba si. Kukavica i tužibaba! Ne bih mogla podnijeti da sam ti.
Ma daj, nije ni mrak, ne možeš se sad bojati.
Jedno je sigurno, nikad te više neću zvati da radiš nešto s nama.
Halo?
Ajme... Nije ni čudo da je mama bijesna.
Učinila si to samo da ja nadrapam, zar ne? -Nisam ja to učinila.
Sinoć nije bilo ovako. -Da, baš!
Ako misliš da ću ja čistiti tvoj nered... Što je sad?
Beth, idemo!
Ideš! Gle koliko lutaka i plišanaca. Koja zakon kolekcija!
Veća je od moje!
Beth, ne!
O, Bože! Otvorite vrata! Otvorite! Upomoć! Pustite me van!
Pusti me na miru!
Nisam ništa učinila!
Pusti me na miru!
Tko si ti?
To je dadilja!
Tvoja majka? Dadilja ti je majka?
Pomozi mi. Ja tebi?
Mogu ti pomoći, da! Molim te, otvori vrata i mogu ti pomoći.
Dovest ću je, hoću! Molim te...
Hvala! Idem po nju!
Ne! Ne idi, Amanda! Zarobljena sam u zrcalu!
Amanda, zar me ne vidiš? Kako ću izaći odavde?
Dadiljo!
Dadiljo, gdje si?
Dadiljo!
Ne! Što?
Ne, dadiljo, ne idi!
Dadiljo, čekaj! Nemoj ići, moraš poći sa mnom! -Kamo?
Što to govoriš? -Onamo, hajde!
Ne, ne idem onamo. Previše ružnih sjećanja.
Vi djevojke zafrkavajte nekog drugog. -Ne, nije šala! Molim te!
Ne, odlazim. Ovdje više nisam poželjna. -Jesi! Gle!
Odakle ti ovo?
Ne, ne mogu... -Možeš, moraš! -Preteško je, ne mogu!
Možeš... -Ne... -U redu je.
Moja djevojčice! Jadna moja djevojčice!
Nisam znala da si ovdje. Sve ovo vrijeme...
Ništa ti se loše nikad više neće dogoditi.
Da, da. Idem s tobom.
Amanda!
Amanda, pomozi mi! -Beth? -Pomozi mi, zapela sam u zrcalu!
Amanda? Gdje je Beth? vaša je mama rekla da ste ovdje.
Molim te, Amanda! Pomozi mi!
Hoćeš li mi prestati zapovijedati? -Da!
I svojim prijateljicama? -Da!
Dobro, pustit ću te van.
Znaš, Beth, mislim da ćemo unijeti neke promjene u grupi.
Svršetak.
Što je bilo s Amandom i Beth? -Amanda je provela divno ljeto.
Čak je dala Beth da se druži s grupom. -Dobra priča, Davide.
Proglašavam ovaj sastanak Ponoćnog društva završenim.
Idući tjedan, ljudi.
Hajde, šonjo. Kupit ću ti sok da te ohladi.
Kristen? -Da? -Zar nećeš...
A, dar! Oprosti, priča ti je bila tako dobra. -U redu je.
Medaljon! Kao u tvojoj priči!
Sviđa ti se? -Da, predivan je. Ali nisi trebao.
Što misliš? -Savršeno. Znao sam da će biti.
Mislit ću na tebe kad god ga stavim. Zauvijek.
Idemo stići ostale!
K r a j
Obradio: Lemonzoo www.prijevodi-online.org